EL PERFIL

Foto di Carles Fargas

ANTON ROCA

Va viure a Tarragona durant els 80. L’exposició  Soc Cos, que podem veure des del passat desembre és un interessant projecte especialment concebut per l’edifici portuari del Tinglado 2, que  aconsellem de veure (fins el dia dotze de febrer estarà obert)  i que suposa un retorn artístic a la ciutat, desprès de quinze anys d’absència. 
Anton Roca, de formació autodidacta, és un artista molt reconegut i consolidat a Itàlia, on viu. Els seus treballs tenen una estreta relació entre l’experiència vital i l’artística amb la definició d’una forma de espiritualitat a través de l’art. Ha col·laborat il·lustrant diversos llibres en col.laboració amb poetes tarragonins com ara Magí Sunyer i Lurdes Malgrat.
Ha fet nombroses exposicions individuals i col·lectives, accions i muntatges artístics a l’estranger en llocs com Berlín, Bolònia, Roma, Cracòvia, Milà, Budapest, Québec... Entre els premis que ha aconseguit destaquem:1er Premi 50° Anniversario della Liberazione, Cesena.  Beca de la Generalitat de Catalunya per Residències a l'estranger. Més informació:
http://www.arteco.org/antonroca/

Qüestionari:

•	Què és l’art i perquè serveix?
L’art és, abans que res, un espai en el que és possible l’exercici de la llibertat i, al mateix temps, la pràctica quotidiana d’un deliri visionari que es col.loca a mig camí entre allò ideal i allò real.
•	Què motiva la creació artística d’A.R.?
L’esperit de crèixer, millorar i canviar individualment a fi i efecte de contribuir amb més eficàcia i amb més credibilitat a millorar el teu entorn (a canviar el món?). Encara que ja n’estaria prou de content si m’en surto de millorar-me a mi mateix. 
•	Itàlia i Catalunya en la vida d’Anton Roca
Catalunya és les meves arrels, el nodriment necessari per fer florir i donar fruits a les branques, com ara Itàlia. Desitjaria molt que aquestes arrels creixèssin en una terra que fos lliure de tots els esclavatges...
•	Quins projectes té entre mans
Donar respostes adients i a l’alçada de les propostes que m’han fet darrerament. Ja ho sé, però la pregunta no ha estat: “Quin” projecte tens entre mans?
•	Que li ha representat retornar a Tarragona
La satisfacció d’haver-me pogut retrobar amb una versió més madura de mi mateix.
•	Quin  és el seu plat preferit ?
“Spaghetti bruni alle fave”. Fruit de la convivència amb la meva companya i en el que hem posat els nostres diversos orígens en un únic plat: La pasta, un clàssic de la cuina italiana, tenyida però pel color intens de les faves bullides. El tot, ofegat amb un bon suquet de tomaca. Si picant, molt millor.
•	Un Vici Inconfesable...
Per tan com ho és, millor que hi quedi inconfessable.
•	Com omple les hores lliures ?
Les poques que em concedeixo, per passar-les amb la meva filla.
•	Un lloc per anar de vacances
És un concepte que no he entès mai gaire això d’anar de vacances...Qualsevol lloc que em desvetlli el sentit del viatge.
•	Un llibre
No un de sol. Hi ha hagut llibres molt importants en moments diversos de la meva vida.  Tanmateix, seria una injustícia anomenar-ne només un...
•	Quin dia va ser el més feliç de la seva vida ?
El dia en què va nèixer la meva filla. En el moment precís en què vaig tallar el cordò umbilical i la vaig rentar per primera vegada.
•	Si fos president de govern que faria ?
M’és molt difícil projectar-me en un rol que no em pertany... M’agradaria suposar que faria coses no gaire diverses d’allò que ja faig com a artista... Fer anar l’imaginacio?
•	Un eslogàn per fer funcionar el món...
He anticipat l’eslogan!
•	Va mai a tocar ferro ? (saps que vol dir ?)
Aquest concepte ha estat ampliat gràcies al contacte amb la cultura italiana. En el sentit que he afegit un gest molt explícit tot just en el moment exacte en què el toco el ferro.